Още ли си мислиш, че ще ходиш по плажа и ще видиш птиците?
Друг път.
Говорих със сенатор Рут Мартин. Не е чувала за сделка с теб.
Метнали са те, Ханибал.
Застани отвън.
И затвори вратата.
Никога не е имало сделка със сенатор Мартин.
Но сега има. Аз я уредих.
Разбира се, включих и условия за своя изгода.
Назови Бъфало Бил по име и ако намерят момичето навреме,
сенатор Мартин ще те прехвърли в щатски затвор в Тенеси.
Отговори, Ханибал.
Отговори веднага или няма да напуснеш тая килия.
Кой е Бъфало Бил?
Малкото му име е Луис.
Другото ще кажа на сенаторката, но чак в Тенеси.
Аз също имам условия.
Почисти го и го приготви за път.
Джак, Ханибал Лектър го местят в Мемфис.
Наистина ли твоя стажантка е направила фалшиво предложение
на Лектър от името на сенатор Мартин?
- Да, налагаше се да рискувам. - Тя е бясна, Джак.
Тук е Пол Крендлър от Правосъдието.
Тя държи той да го поеме в Мемфис.
Международно летище Мемфис
Добре дошли в Мемфис, д-р Лектър.
Аз съм лейтенант Бойл. Това е сержант Патрик.
Бъдете възпитан и ще имате три топли яденета и легло.
Подпишете тук, за да узаконим прехвърлянето.
Ето, вземете моята писалка.
Сенатор Мартин, д-р Ханибал Лектър.
Д-р Лектър, донесох писмена гаранция за новите ви права.
Прочетете я, преди да я подпиша.
Няма да пилея времето на Катрин с пазарене за дребни привилегии.
Кларис Старлинг и ужасния Джак Крофърд изгубиха достатъчно време.
Моля се да не са обрекли на гибел горкото момиче.
Ще ви помогна на доверие, а после ще се погрижите за мен.
Имате думата ми.
Истинското име на Бъфало Бил е Луис Френд. Виждал съм го веднъж.
През април или май 1980 г. ми го спомена.
пациентът ми Бенджамин Распейл. Били любовници.
Распейл бе много уплашен.
Луис убил травестит и го одрал.
Трябва ни адрес и описание.
Кажете, сенаторе. Сукала ли е Катрин от вас?
- Какво? - Кърмехте ли я?
Да. Кърмех я.
- Зърната ви настръхваха ли? - Проклет негодник!
Дори ампутираният крак сърби.
Кажи, майче, когато момиченцето ти е на дръвника, къде те сърби.
Върнете това чудовище в Балтимор.
Метър и 75, здравеняк, към 90 кг. Рус, с бледосини очи.
Към 35-годишен. Каза, че живее във Филаделфия, но кой знае.
Само за това се сещам. Ако ми хрумне друго, ще ви кажа.
И още нещо, сенаторе.
Костюмът ви е чудесен.
Д-р Лектър се срещна днес със сенатор Мартин и ще съдейства
за залавянето на похитителя на дъщеря й - Бъфало Бил.
Каква е вашата роля?
Единствен аз прозрях в психиката на Лектър и го убедих.
- А името на Бъфало Бил? - Неговото истинско име
е съобщено на съответните власти. Моето име е д-р Фредерик Чилтън.
- От групата на д-р Чилтън ли сте? - Току-що го видях отвън.
Достъпът до Лектър е строго ограничен.
- Получаваме смъртни заплахи. - Разбирам.
Разпишете се и оставете оръжието си.
Заслугата не е само моя, а на сенатор Мартин,
на Департамента по правосъдие, ФБР, щатската болница в Балтимор.
Сега остава трудното. Да бъде заловен заподозреният.
Извинете, бързам за самолет.
Вярно ли е това, което говорят?
Че бил нещо като вампир?
Нямам име за това, което е той.
- Нали знаете правилата? - Да, разпитвала съм го и преди.
Вървете.
Добър вечер, Кларис.
Реших, че ще си искате рисунките.
- Докато получите гледката си. - Колко си внимателна.
Или Джак Крофърд те изпрати за последно,
преди да ви махнат от случая? - Не, дойдох, защото аз исках.
Хората ще кажат, че сме влюбени.
Остров Антракс. Хитро измислено, Кларис. От теб ли?
Да.
Биваше си го. Жалко за бедната Катрин все пак. Тик-так...
Анаграмите ви са очевидни.
Луис Френд - железен сулфид, познат като "златото на глупака".
Кларис, проблемът ти е, че малко се забавляваш.
Вие ми казахте истината в Балтимор. Моля, продължете.
Изчетох досието по случая. А ти?
Всичко, нужно за залавянето му, е в тези страници.
- Кажете как? - Основните принципи, Кларис.
Простота. Чети Марк Аврелий.
За всяко нещо питай: какво представлява по същество?
Какво прави този човек, когото търсите?
- Убива жени. - Не, това е инцидентно.
Какво е принципното при него?
Каква потребност задоволява с убиването?
Гняв. Неприемане от обществото. Сексуална обърканост.
Не! Той лелее желание.
Това е природата му. А как се поражда желанието?
Измисляме си обекти на желание? Направи усилие да отговориш.
Не, ние просто...
Пожелаваме това, което виждаме всеки ден.
Не чувстваш ли очи да обхождат тялото ти?
Твоите очи не търсят ли това, което желаеш?
Добре, да. Сега, кажете ми как...
Не, твой ред е да ми кажеш. Вече не можеш да ми пробуташ ваканции.
- Защо напусна онова ранчо? - Докторе...
- Сега нямаме време за това. - Не гледаме на времето еднакво.
- Това ти е всичкото време. - После. Моля ви, имаме само пет...
Не! Искам да чуя сега.
След убийството на баща ти остана сираче.
Отиде при братовчеди в ранчо за овце в Монтана. И?
- И една сутрин просто избягах. - Не просто, Кларис. Кое те накара?
- В колко часа тръгна? - Рано, още по тъмно.
Значи нещо те събуди, нали? Лош сън ли? Какво беше?
Чух странен шум.
Какъв беше?
Беше... пищене. Като че дете пищеше.
- Какво направи ти? - Слязох долу. Излязох навън.
Промъкнах се в обора.
Боях се да погледна там, но трябваше.
И какво видя, Кларис? Какво видя?
Агнета. Те пищяха.
- Колели са пролетните агнета. - Те пищяха.
- И ти избяга? - Не.
Първо се опитах да ги освободя.
Отворих портичката на кошарата, но те не искаха да побягнат.
Ала ти можеше и го стори, нали?
Да. Грабнах едно агне и побягнах с всичка сила.
- Къде отиваше, Кларис? - Не знам.
Нямах храна, нито вода. Беше много студено.
Така исках да спася поне едно, но...
...то беше тежко, много тежко.
Едва изминах няколко мили и ме настигна колата на шерифа.
Братовчедът бе тъй ядосан, че ме прати в приют в Боузман.
Повече не видях ранчото.
Какво стана с твоето агне?
- Той го уби. - Още се будиш понякога, нали?
Будиш се в тъмното и чуваш пищенето на агнетата?
Да.
И вярваш, че ако спасиш горката Катрин, те ще млъкнат, нали?
Вярваш, че ако тя оживее, вече няма да се будиш сред писъци?
Не знам... Не знам.
Благодаря ти, Кларис.
Кажете ми името му, докторе.
Д-р Чилтън, ако не се лъжа. Нали се познавате?
Открихме я. Да вървим.
Ваш ред е, докторе.
- Вън! - Кажете ми името му.
Съжалявам. Имам заповед да ви кача в самолета.
Смелата Кларис. Ще ми кажеш, щом агнетата спрат да пищят, нали?
- Кажете ми името му, докторе! - Кларис!
Досието по случая.
Довиждане, Кларис.
- Готов съм, когато кажете, докторе. - Още минута, моля.
Мръсникът поръча втора вечеря. Агнешки котлети, съвсем алангле.
Какво ли ще иска за закуска? Нещо от зоологическата градина?
Добър вечер, господа.
- Хайде на пода. - Както вече го изтренирахме.
Готов съм, сержант Пембри.
Подай ми това.
Внимавайте с рисунките.
Пембри, пази се, той ме заключи с белезниците!
Боже Господи!
Готов съм, когато кажете, сержант Пембри.
Какво става?
- Качи ли се някой на 5-ия етаж? - Не, никой не се е качвал.
Звънни на Пембри. Кажи му...
Изстрели на петия етаж.
Сержант Тейт!
- Дявол да го вземе! - Какво е това?!
Тишина!
Боби, облечи жилетката.
Вижте!
Спря.
Блокирайте района в радиус от 10 преки.
Викайте спешно спец частите и Бърза помощ. Качваме се.
Пембри?!
Бойл?!
Господи!
Вървете.
Чисто е!
Команден пост. Двама убити полицаи.
Чисто е!
- Лектър е избягал, сержант. - Затворникът е изчезнал.
- Пистолета на Бойл го няма. - Лектър е изчезнал, въоръжен е.
Смъкнал е чаршафите, сигурно за въже. Огледайте прозорците.
Къде е тая линейка?!
Той е жив. Сержант Тейт! Жив е!
- Хвани му ръцете. Говори му! - Какво да му кажа?
Това е Джим Пембри. Говори му, по дяволите!
- Лектър е на свобода и въоръжен. - Пембри, чуваш ли ме?
Взел е пистолета на Бойл. Пембри е стрелял. Лектър може да е ранен.
Дишай и издишай. Така. Добре. Ще се оправиш.
- Готови ли сте? - Да, хайде!
Справяш се, Пембри.
Всичко е наред. Добре се държиш.
Трябва ми система!
Бъд, къде е кислородът?!
Справяш се, приятелю. Дръж се, остани в съзнание.
Изпускаме го! Бързо долу!
Към асансьора! Направете път!
Лейтенант, тук е Тейт. Свалям Пембри с асансьора. Държи се.
Горните три етажа са блокирани.
Главното стълбище е блокирано. Смятаме, че е на втория етаж.
Тейт, чуваш ли ме?
Смятаме, че е на 2-ия етаж.
Той е на покрива на асансьора.
Виждам го.
До ръката му има пистолет. Не мърда.
- Предупреждавам. Трябва ни жив. - Разбрано.
Лектър? Постави ръце на тила.
Стреляй в крака му.
Не мърда.
Джони, спри да стреляш. Влизаме в кабината.
Ще отворим люка. Наблюдавай му ръцете.
Ако някой ще стреля, това ще сме ние. Разбрано?
Мемфиска градска болница, тук кола 26.
Пристигаме с 50-годишен полицай с тежки наранявания по лицето.
Имаше силен сърдечен пристъп, но вече се съвзема.
Жизнените показатели са добри. Налягане 130 на 90.
Пулс 84.
Сложили сме го на система и подаваме 10 литра кислород.
Открили линейката на паркинг край летището. От екипа са мъртви.
Убил е и турист. Взел му парите и дрехите.
- Вече може да е навсякъде. - Мен няма да преследва.
- О, нима? - Няма.
Не мога да го обясня. Би го приел като грубост.
- Всичко е свършено. Тя е мъртва. - Не си виновна, че стана така.
Лектър каза, че всичко, нужно да го хванем, е на тези страници,
а аз не мога... - Лектър каза много неща.
Всичко е тук, Ардилия.
Това почеркът на Лектър ли е?
"Кларис, тези случайно подбрани места не са ли отчаяно случайни?
Като старанията на лош лъжец. Благодаря. Ханибал Лектър."
"Отчаяно случайни." Какво иска да каже?
Може би, че не са случайни, а има закономерност.
Няма, компютрите биха я открили. Дори бяха открити по случаен ред.
Заради едното момиче? Онова, на което закачил тежести?
Фредерика Бимъл.
От Белведере, Охайо. Първата отвлечена, третата намерена.
- Защо? - Не е изплувала заради тежестите.
Какво каза Лектър за "основните принципи"?
- Простота. - Какво прави този?
Лелее желание. Как започваме да желаем?
- Желаем това, което виждаме. - Всеки ден.
- Дявол да го вземе, Кларис. - Той я е познавал.
Белведере, Охайо
- Г-н Бимъл? - Аз съм.
Здравейте. Аз съм Кларис Старлинг от ФБР.
Благодаря ви, че ми позволихте да огледам тук.
Нямам какво ново да ви кажа. Полицията идва толкова пъти.
Фредерика замина за Чикаго с автобуса да търси работа.
Явила се е на интервюто. Но у дома не се прибра.
Стаята й е както я остави... горе. Вратата вляво.
Той си прави женски костюм от истински жени.
Може да шие. Много е изкусен. Сигурно е модист или шивач, или...
Затова всичките са едри. Държи ги гладни, та кожата им да увисне...
Старлинг! Знаем кой е той. И къде е. Отиваме натам.
- Къде? - В Калумет Сити, край Чикаго.
- Ще се приземим след 45 минути. - Чудесна новина. Но как...
От "Джон Хопкинс" ни дадоха имена. Засякохме го в раздел "Нарушители".
Той се казва Джейми Гъмб или още Джон Грант.
Описанието на Лектър е точно. Излъга само за името. Чуй това.
Преди две години от митницата са му спрели пратка.
Живи гъсеници от Суринам. Адресантът е Джейм Гъмб.
Чикаго е само на 650 км оттук. Ще съм там до...
Няма време. Търсим го за убийство, не за отвличане.
Открий връзката с Фредерика Бимъл, изрови нещо в Белведере.
Разчитайте на мен.
Нямаше да го намерим без теб. Никой няма да го забрави.
- Най-малко аз. - Много благодаря, г-н Крофърд.
Благодаря за огризките, гадняр. Имам по-добра идея.
Хайде, Съкровище, ще си устроим пир.
Съкровище!
Хайде, момичето ми.
Хайде, Съкровище, имам нещо вкусно за теб. Ела си го вземи.
Съкровище? Там ли си, малка гадино?
Ела си го вземи, хубавице.
Съкровище! Моля ти се, ела!
Ела, Съкровище.
Ще ме чукаш ли?
Хайде, вземи кокалчето.
Аз бих се чукал.
Бих се чукал с всичка сила.
Въздушна охрана, Чикаго, Илиноис
Хубаво ли е да си агент от ФБР? Сигурно посещаваш по-добри места.
Понякога да.
Фреди така се радваше, като си намерих тая работа в банката.
Мислеше си, че по цял ден ще слушам Бари Манилоу.
Какво ли разбираше, глупачето.
Фредерика споменавала ли е някой Джейми Гъмб? Джейм Гъмб?
- Ами Джон Грант? - Не.
Може ли да е имала приятел, за когото не си знаела?
Ако имаше такъв, щях да знам. Шивачеството бе животът й.
- Работехте ли заедно? - Да, с Пам Малавези й помагахме
да поправя дрехи за г-жа Липман. - Ще ми дадеш ли адреса й?
Калумет Сити, Илиноис
Толкова могъща. Тъй красива.
Съкровище?
Тя е тук, гадна твар!
- Сложи я в тая кофа. - Не! Спусни ми телефон!
Миличко! Съкровище? Добре ли си?
Тя много страда. Трябва й ветеринар.
Счупи си крачето като слизаше. Сега го ближе.
- Да не си посегнала на кучето ми! - Не ме карай да му посягам!
Ти не знаеш какво е болка!
Пусни ми телефон или ще я убия!
Ще го направя, повярвай!
Добре, добре, идвам.
Влизаме.
Добър ден. Простете, че ви безпокоя. Търся г-жа Липман.
Семейство Липман вече не живеят тук.
Извинете, трябва да говоря с вас.
- Чисто! - Чисто!
Какъв е проблемът.
Разследвам смъртта на Фредерика Бимъл.
- Тук няма никой, Джак. - Кларис.
- А вие как се казвате? - Джак Гордън.
Фредерика е работела за г-жа Липман. Познавахте ли я?
Не. О, почакайте. Тя не беше ли една дебелана?
Да, едро момиче е била.
Може би... Не, чел съм за нея по вестниците.
Но г-жа Липман имаше син.
Може би той ще ви помогне. Тук някъде имам картичката му.
- Ще влезете ли, докато я потърся? - Може ли?
Близо ли сте до залавянето на убиеца?
Може би.
Настанили сте се след смъртта на г-жа Липман, така ли?
Да, купих къщата преди 2 години.
Тя не е ли оставила търговски книжа, списък на служители?
Не, няма нищо такова.
ФБР откриха ли нещо? Тукашната полиция е в пълна мъгла.
Разполагате ли с описание, отпечатъци, такива неща?
Не.
Не, не разполагаме.
Ето го и номера.
Чудесно, г-н Гордън. Може ли да използвам телефона ви?
Естествено, че може.
Ръцете на тила и се обърни. Разкрачи се!
Ръцете на гърба с палците нагоре. Не мърдай!
Помощ! Тук долу съм!
- Катрин Мартин? - Да!
- ФБР! В безопасност си. - Да, друг път! Измъкни ме оттук!
- Всичко е наред. Къде е той? - Откъде да знам?!
- Просто ме изведи оттук! - Катрин, не вдигай шум!
- И накарай кучето да млъкне! - Само ме измъкни оттук!
Катрин, ще те измъкна, но сега трябва да изляза.
- Веднага се връщам. - Не!
Не ме оставяй тук, кучко!
Тоя тип е побъркан!
Моля те! Трябва да изляза оттук!
Катрин, другите агенти ще дойдат всеки момент.
- Чакай! Не си отивай! - Тихо!
Пета одрана жертва на Бил
- Добре ли си? - Това е барут. Нищо ми няма.
Агент Старлинг, как проследихте Бъфало Бил до този адрес?
Кларис М. Старлинг.
Поздравления.
Ърнест У. Стивънс.
- Специален агент Старлинг. - О, специален агент Мап.
- На телефона. - Благодаря. Извинете ме.
Пилч, би ли ни снимал?
Исках само да те поздравя.
Не ме бива много по тая част, затова смятам да се измъкна.
Разбирам.
Благодаря, г-н Крофърд.
Баща ти би се гордял днес.
Не забравяй, че те търсят по телефона.
Старлинг.
Е, Кларис, агнетата спряха ли да пищят?
Д-р Лектър!
Не се хаби с проследяване. Скоро затварям.
Къде сте, д-р Лектър?
Нямам намерение да те посещавам. Светът е по-интересен с теб.
Гледай да ми отвърнеш със същата любезност.
Знаете, че не мога да го обещая.
Ще ми се да си побъбрим повече, но ще вечерям със стар приятел.
Довиждане.
Доктор Лектър!